Tidigare i Desperate Housewives...
Hon tog med sig barnen och valpen och stack.
Hon följde efter dig till Atlantic City. Hon känner till om din andra kvinna.
- Saker gick från dåligt... - Håll händerna där jag kan se dem.
- ...till betydligt värre. - Jösses, hon är bra.
Det ser ut som den konstgjorda befruktningen lyckades.
- Och även de bra nyheterna... - Hon är högsta prioritet nu!
Hon är mamman till mitt barn! ...kom med en hake.
- Har du funderat på att bo hos mig? - Jag får nog tacka nej.
Jag är starkare än vad folk tror.
Men ibland, när du accepterar sanningen, så upptäcker du att du är kapabel...
- Nu går vi härifrån! - ...av att fullborda...
Jag skulle vilja skriva in mig själv för psykiatrisk observation.
Jag håller på att få ett nervöst sammanbrott.
...nästan allting.
Det är ett faktum i varje grannskap:
Människor flyttar in och människor flyttar ut.
Men väldigt få flyttar klockan två på morgonen.
Men det var inte första gången som Betty Applewhite försökte flytta mitt i natten.
Det hade hänt en gång tidigare... i Chicago.
Samma natt som en av hennes söner försökte göra slut med sin tjej...
...en ung kvinna som hette Melanie Foster.
Skämtar du? Du kan inte dumpa mig! Jag blir aldrig dumpad!
- Om någon blir dumpad så är det du. - Hur du än vill säga det så är det lugnt.
- Jag vill bara ut! - Okej, Matthew-
-jag kanske är besvärlig ibland men det finns fördelar med att dejta mig.
Jag vet att du vet vad jag pratar om.
Melanie, min mamma är i rummet bredvid. Är du galen?
Vi kan helt klart inte ha en allvarlig diskussion här.
Varför träffar du mig inte vid soptippen klockan nio?
Melanie, det är över.
Desto större anledning att du kommer. Ingen är bättre på att ta farväl än jag.
Det var på tiden.
Caleb! Vad gör du här? Var är Matthew?
Jag kom hit först. Jag känner till en genväg.
- Vet Matthew att du är här? - Nej.
Han vill inte vara tillsammans med dig längre.
Vad har det med dig att göra?
Jag tänkte att...
...jag kanske kan vara din kille nu.
Vad?
Jag älskar dig.
Snälla säg att någon har bett dig att säga så?
Du kan inte mena allvar? Det är för patetiskt!
Vad fan gör du?
Släpp mig!
Melanie?
Ja, det hade gått ett år sedan Applewhites flyttade från Chicago.
Betty trodde att de än en gång kunde smita mitt i natten.
Hur ska Matthew hitta oss när vi flyttat?
Caleb, jag tror att det bara kommer att vara du och jag fr.o.m. nu.
Upp med händerna!
Men som hon snart upptäckte, så är det inte så lätt att smita i förorten.
För i förorten, när grannarna hör dig åka...
...så insisterar de alla på att dyka upp... för att säga hejdå.
Desperate Housewives Säsong 2 Episod 23-24 "Remember del 1 & 2"
Översatt av...
Queen-Ingela, Swedishspike, Carllow & zozlow
www.underteXter.se...
...sidan för dig som uppskattar svenska texter till fler än två tv-serier... ;-)
Alla måste välja vägen de vill ta i livet.
För vissa så leder den vägen till Wisteria Lane.
De kommer alla på exakt samma sätt-
-körandes i sina överlastade lastbilar-
-där de har med sig sina exklusiva antikviteter och vanliga drömmar.
Jag kommer ihåg första gången jag såg var och en av dem.
Jag träffade Susan Mayer dagen hon flyttade till Wisteria Lane.
Rasten är slut.
Hon verkade så självsäker, att jag inte kunde låta bli att känna mig osäker.
Den känslan gick snabbt över.
Hjälp! Kan någon höra mig?
Julie? Kan du försöka låsa upp dörren?
Hur tänker jag, hon är för... Kan du spänna loss dig själv-
-och försök hitta en granne! Men gå inte över gatan!
Säg bara till grannen att mamma sitter fast i en stor lastbil!
Jag har ett smart ban!
Hej.
- Jag har ett normalt barn. - Jag heter Mary Alice.
- Jag bor tvärs över gatan. - Susan Mayer. Tack så mycket!
Jag hade fått höra det resten av mitt liv om min man räddat mig.
- Han tycker jag är otroligt klumpig. - Det är det grannar är till för.
Välkommen till Wisteria Lane. När du har packat upp färdigt-
-så kan du väl komma över på en kopp kaffe?
Jag har en granne som precis bjöd över mig på en kopp kaffe.
- Ursäkta mig, du tror väl jag är galen. - Nej, jag tycker du är charmerande.
- Ditt barn ser ut att vara ett geni. - Det är hon.
Vi kommer att bli så lyckliga här. Titta på ditt nya hem.
Du ska väl inte leda mig in i en vägg?
Naturligtvis inte, men när du ser det för första gången-
-så vill jag att du ser helheten.
Nu vet jag att det är lite mer trångt-
-än vi är vana vid, men vi kan inte bo hos Bree för alltid.
Hon kommer tillbaka från sin hälsosemester snart.
- Det kommer att bli roligt. - Varför gör du det här mot mig?
Jag har bra betyg. Jag använder inga droger. Jag kommer aldrig hem gravid.
Älskling, jag försöker att stå på egna ben.
Jag har sex bokförslag på gång.
Jag ska försöka att hålla koll på när de bygger upp huset-
-men jag kan inte göra det utan ditt stöd.
Jag vill att du ska vara stolt över mig.
Bra. Nu tittar vi hur det ser ut inuti.
Så ska det låta!
- Är det något du ska förbereda mig på? - Nej då.
Men du bör veta att din säng är matbord och toaletten finns i duschen.
Titta, jag köpte oss matchande golfkläder för vår lektion i morgon.
Jag kan inte gå. Jag måste städa motorvägen.
- Ursäkta? - Jag måste göra min samhällstjänst-
-det är en del av min villkorliga frigivning.
Jag ringer bara golfklubben och ställer in vår lektion.
Nej. Jag har redan betalat. Du kan lika väl gå utan mig.
Jag vill inte gå ensam. Det var din idé från början.
Jag skulle gärna vilja följa med, om jag inte var tvungen att rensa smuts-
-från väg 57. Spelar det så stor roll? Gå och ta den dumma lektionen.
- Bra, om du känner det så. - Jag är ledsen.
Titta på det där. Han har hållit på så hela dagen.
- Ralph är lite förälskad. Och? - Går det inte att få en trädgårdsmästare-
-som inte försöker ligga med någon i mitt hus?
Du betalar 6 dollar i timmen. Se det som en löneförmån.
- Susan, har du pratat med Lynette? - Har du provat på hennes mobil?
Ja, hon svarar inte. Vet du var hon är?
- Nej, tyvärr. - Susan, det tror jag du vet.
Det gör jag inte, Tom.
- Är allt bra? - Vi har bråkat.
Om du pratar med henne, kan du be henne ringa mig?
Tack.
Hallå?
Han var precis här.
Du bör nog ringa honom.
Jag kan inte.
- Mamma! - Ja, vänta.
Jag ringer dig senare. Hejdå. Ja?
När kommer pappa? Jag vill visa honom när jag dyker.
Han kommer inte, sötnos.
Men du kan visa mig.
Du måste prata med Noah.
- Men han skrämmer mig. - Vem bryr sig? Vi pratar om mitt liv här.
Jag behöver en bra advokat och var ska vi annars få tag på så mycket pengar?
Noah ger mig inget om han vet att det är till dig. Han hatar dig.
Säg att det är till dig. Säg att du vill ha en bil.
Säg till honom att du är redo att umgås med honom.
- Döende män är sentimentala. - Varför behöver du så mycket?
Jag trodde att endast skyldiga män behövde dyra advokater.
Felicia har tydligen planerat det här i månader.
Vem vet vad för slags mer bevis hon har planterat?
Med min tur så öppnar de Marta Huber fallet och försöker sätta dit mig med DNA.
Du svor att du inte hade något med det att göra.
Det hade jag inte. Varför bråkar vi?
Jag är din pappa. Gör som jag säger.
Du är inte min riktiga pappa.
Din otacksamme lille...
Jag räddar dig från den där knarkaren.
Jag ger dig ett hem, ett liv värt att leva-
-och nu vill du att jag ska betala för en skiten liten tjänst?
Jag behöver pengarna, Zach.
Om du inte gör det för mig, gör det då för din mamma.
Hon tog livet av sig för att försöka skydda dig.
Jag träffade Bree Van De Kamp första dagen hon flyttade till Wisteria Lane.
Det finns vissa människor, som, när du träffar dem-
-alltid gör ett bra första intryck.
Hej. Jag är Bree Van De Kamp, din nya granne. Är det här din groda?
- Bree var inte en av dem. - Ja. Hur så?
Det verkar som min son stal den från din trädgård.
Det gör inget. Om han tycker om den så mycket så får han gärna behålla den.
Säg inte det till honom.
Om han inte känner sig skyldig så lär han sig aldrig att skämmas.
- Vad händer? - Det här är vår nya granne.
Det verkar som hennes son råkade ta min trädgårdsgroda.
Snälla kom inte med ursäkter för honom. Det är precis det hans pappa gör. Rex!
- Det här är min man Rex. - Hej. Vi är inte knäppa-
- det bara verkar så. - Det här är min son...
den kriminelle.
Säg det nu.
Jag är ledsen att jag stal från dig.
Min mamma har lärt mig vad som är rätt och vad som är fel-
-så det jag har gjort ska på inget sätt-
-ändra på uppfattningen du har om henne som förälder.
- Är det något ni vill säga till min son? - Ni får gärna vara hård.
Nej, det är bra.
Nu när vi är färdiga med allt det här otrevliga, så vill jag försäkra er om-
-att vi kommer att bli bra grannar, och förhoppningsvis längre fram goda vänner.
Det låter underbart.
- Kom nu. - Vänta. Ursäkta mig-
-det var Rex, Andrew och vad hette du nu igen?
Bree?
Vad?
- Du är väl Bree Van De Kamp? - Känner jag dig?
Orson Hodge. Susans tandläkarvän.
- Vi träffades när hennes hus brunnit ner. - Ursäkta mig. Jag kände inte igen dig.
- Liten värld, eller hur? - Ja, vansinnigt liten.
Vad gör du här?
Tre eller fyra gånger i veckan så besöker jag min vän.
Du då?
Jag tänkte bara att det skulle vara ett trevligt ställe att vila på.
Hör här, jag sa till min vän att jag är på ett spa-
- så om du springer på Susan... - Din hemlighet är säker hos mig.
Och allvarligt talat, jag är inte som de andra.
Jag kan se det. Man känner alltid igen en riktig dam i en folksamling.
Det var snällt sagt.
Njut av din vila, Bree Van De Kamp.
Jag känner verkligen för dig.
Försöker övertyga din vän att du är normal, omgiven av ett gäng galningar.
- Du med? - Men snälla.
Dr. Barr anstränger sig för att få mig att känna mig som en riktig psykopat.
Jag tror han är tokigare än patienterna.
Den där kvinnan i rullstolen där.
- Vad är hennes historia? - Ja, hon är knasig.
Hon har inte sagt ett ord sen hon kom hit. Hon bara sitter där hela dagen-
-och väntar på att din vän ska komma och hälsa på.
Han pratar med henne i timmar, men jag tror inte ens att hon kan höra honom.
Hej.
Du sa att jag skulle titta in på en kopp kaffe någon gång.
Jag har kaffe.
Jag kan inte fatta att du såg mig spraya mot myror. Jag måste se ut som ett vrak.
- Du ser faktiskt ganska sexig ut. - Du måste skämta.
Sättet du tar hand om allt är imponerande.
De är bara myror och de är små. Fast de är fler än mig.
Du sa att du ville ta hand om saker och ting själv-
-och du gör det. Det är bra.
Tack.
Även om det betyder att du inte är redo för ett förhållande nu.
- Har jag sagt det? - Du antydde det.
Ibland säger jag saker jag inte menar.
Jag får skylla på att jag andats in myrspray.
- Vad är det här? - Karl. Vad vill du?
Jag kan inte fatta att du tvingar vår dotter att bo i ett hus på hjul.
Jag tror vi behöver prata om det här.
Det är tillfälligt, och som du ser så dricker jag kaffe nu.
Ingen fara, Susan.
Förlåt, jag menade inte att jaga iväg dig, men det här är en familjeangelägenhet.
- Jag förstår. - Bra.
Jag ringer dig senare.
Du har en bra swing. Du behöver bara lite hjälp på greenen.
Du vet vad de säger, kör bil för att stila, putta för pengarna.
- Det stämmer. - Vi ses där ute.
Ge mig något starkt. Jag har nio hål till med den här snubben.
Jim, det var bara en timme sedan som de jobbade här på väg 57.
Jag såg en av deras egna medlemmar dödas i mötande trafik.
Offret var en spansk man i 40-årsåldern som i åratal varit en-
-framgångsrik affärsman i området. Polisen namnger ingen-
-förrän de hittat en släkting. Men vi ska naturligtvis hålla er informerade-
-om utvecklingen i den här tragiska historien.
Det här är Craig Siyumina live från väg 57, tillbaka till dig.
Mrs Solis! Varför är ni hemma?
- Carlos är död, Xiao-Mei. - Nej, snälla döda honom inte.
Nej, du förstår inte. Han är redan död. Det har inträffat en olycka.
Hans finns över hela motorvägen.
Nej... han är i köket.
Hej älskling, varför är du hemma så tidigt?
- Älskling! Du är inte död! - Vem har sagt att jag är död?
- Polisen. De ringde mig. - Vad pratar du om?
Älskling, de kände inte till alla detaljer, men ett vittne sa att de såg dig-
-springa ut i samåkningsfilen och plocka upp en trädgårdsstol-
-som ramlat av en lastbil, sedan körde en buss på dig.
- Varför är du inte på jobbet? - Jag betalade Ralph att jobba för mig.
Vad?
- Carlos, de hade ditt namn. - Stackars Ralph.
- Varför är du så svettig på ryggen? - Jag har tränat.
Barfota?
För Guds skull Gabrielle, Ralph har precis dött-
-och du oroar dig för mina fötter?
Vad fan är det med dig?
- Mitt fel. - Ursäkta.
Du måste tycka det är väldigt rogivande.
Varför antar ni det?
För det är det enda du gjort under tre samtal.
Jag vet fortfarande inget om dig, förutom att du krattar förvånansvärt rakt.
Är det vad du gör, ställer löjliga frågor om min barndom, för att lära känna mig?
Ett tips, jag är inte galen. Jag har bara lite problem.
Och genom terapisamtal är hur vi hjälper dig att hantera dina problem.
Vilken behandling förväntade du dig?
Ärligt talat, så trodde jag att jag skulle få stark medicin.
Du behöver inget starkare än vad du redan fått utskrivet.
Jag har aspirin hemma som är starkare än det här.
Det står här att din man dog, att du hade en pojkvän-
-som begick självmord, och att du är alkoholist.
Det är mycket trauma på ett år.
Hur är det med barnen?
Bara bra.
Andrew reser runt i Europa och Danille är på hejarklacksläger.
Hur ser ditt förhållande ut till dem?
- Vad menar du? - Står ni varann nära?
Pratar de av sig hos dig? Hur känner du gentemot dem?
Jag har inte tid för det här tramset.
Tänker du ge mig några starka mediciner eller inte?
- Nej. - Då återvänder jag till mitt rum.
Jag kan inte tvinga dig att öppna dig för mig, Bree-
-men jag kan göra det lättare för dig att fokusera på dina problem.
- Och hur ska du göra det? - Jag ber sjukvårdsbiträdena-
-att beslagta alla dina personliga tillhörigheter.
Jag skrev in mig frivilligt.
När du skrev på papperen blev jag ansvarig för ditt välbefinnande-
- och jag ska hjälpa dig på lämpligt sätt. - Jag behöver inte så mycket hjälp-
- för jag är inte som dina andra patienter. - Det är du visst.
Du har bara inte kommit underfund med det än.
Din son erkände ett mord. Vi har det på band.
Min son har ett barns sinne, kriminalinspektören.
Han skulle erkänna att det var hans fel att Titanic sjönk.
Det här brevet skickades för några månader sedan-
-till Chicagopolisen och enligt det var personen de grep-
-oskyldig till mordet på Melanie Foster. Vi misstänker att du skrivit det.
Jaså? Jag visste inte att misstankar betraktades som bevis i rättssalen.
Det gör de inte.
Men det här gör det.
Vi hittade våldsmannens DNA på den här jackan.
Nu behöver vi bara ett matchande prov.
Känner du möjligtvis igen jackan?
Den är inte Calebs.
Du kan försöka att förneka, men...
Nej.
Du förstår inte.
Den jackan tillhör min andra son.
Han attackerade mig utan anledning.
Min bror har aldrig varit våldsam.
- Han ville inte skada dig. - Men det gjorde han.
Vi åker hem.
Det här har varit chockartat för mig.
Jag tycker att du borde komma över ett par dagar så vi kan prata.
Vi gjorde slut, Mel. Det är inte mitt jobb att hålla dig i handen.
Jag kanske inte borde gå direkt hem.
- Jag kanske borde gå till polisen först. - Polisen?
Jag blev överfallen.
Det är min medborgliga plikt att rapportera det, tycker inte du det?
Jag sa precis att Caleb inte menade det han gjorde, okej?
- Melanie, snälla. - Fan ta dig.
Du får inte berätta för någon om det här!
- Jag säger vad jag vill! Släpp mig. - Vi pratar om min bror.
Din bror kommer hamna i fängelse de tio kommande åren, så släpp taget!
- Du, Melanie! - Vadå?
Lämna min familj ifred!
Vi träffade Lynette Scavo dagen hon flyttade till Wisteria Lane.
Vi bestämde snabbt att hon skulle bli vår vän-
-mestadels för att vi var rädda att få henne som vår fiende.
...spela rysk roulette med mina äggstockar. - Lynette!
- Hej. - Hejsan. Vi ville bara-
- välkomna er till grannskapet. - Men vi kan komma tillbaka senare.
Nej, vänta. Det här är perfekt. Vet ni varför? Vi behöver opartiska domare.
Ponera att din man bad dig att bli gravid-
-och mot din vilja går du med på det, även om det förstör din karriär.
Du gick med på ett barn. Ett barn.
Vi har just träffat de här människorna, Lynette.
Och när du åker in på ultraljud ser du två hjärtan slå.
Då och först då berättar din man för dig att tvillingar är vanliga i hans familj.
Jag tyckte inte det var en stor sak!
Din familj hade åtta tvillingpar över tre generationer-
-för att inte nämna dina släktingar i Kentucky som har trillingar!
Trillingar! Så jag frågar er-
-om inte jag har rätt till att bestraffa denne man ordentligt?
Jag tror att tvillingar genetiskt sett bestäms av mamman.
- Är du forskare? - Nej, jag är barnboksförfattare.
Vi kom över för att presentera oss men vi kan göra det någon annan gång.
Nej, vänta. Stanna. Det är okej. Vi är okej. Vi är okej, eller hur?
Vi vill inte skrämma slag på våra nya grannar.
Ursäkta att ni fick bevittna min panikattack. Det ska inte upprepas-
-eftersom det här är min sista graviditet.
Visst. Du bestämmer. Jag är bara din kärleksslav.
- Uppmuntra honom inte. - Älskling, våra nya grannar samtycker-
-att du är lyckligt lottad som fått en sådan fenomenal make.
Kanonkula!
Grabbar? Kan ni komma hit en stund?
Vi måste prata om något viktigt.
Vi har haft en fantastisk semester, men i morgon åker vi hem.
Men vi ska inte hem till vårt hem. Vi ska bo hos mormor.
Kommer pappa vara där?
Nej, pappa kommer inte vara där men han kommer att besöka er.
Vi ska fortsätta vara en familj.
Det är bara det att...
Vi kommer inte bo på samma ställe längre.
Är det någonting ni vill fråga mig?
Får vi bada nu?
Kanonkula!
- Mike, vilken överraskning. - Hur står det till?
Bara bra. Jag...
...skulle bara köpa nytt batteri till min klocka.
- Vad gör du? - Jag köper något till min mormor.
- Hon fyller 90. - Då ska vi se.
Den här kommer få henne på fall.
Den är elegant och hon kan öka på den vid jubileum.
Lyckligt lottad mormor.
Din förförare. Du ska fria till Susan, eller hur?
- Det sa jag inte. - Det är lugnt.
För mig så är Susan ett avslutat kapitel, så...
...lycka till.
Jag antar att det inte finns någon chans att du håller tyst om det här, inte sant?
- Jag vill överraska henne. - Tro mig, hon blir överraskad-
-och inte bara på grund av hur liten diamanten är.
Hör på, jag vet att det är en dyr bil men jag behöver en, så jag kan få pengarna?
Du är en usel lögnare, grabben. Jag har läst tidningarna.
Jag vet vad som hände din far.
Jag gissar på att han inte kan skaffa sig en stilig advokat-
-som kan ge honom en rik mans rättvisa.
Snälla.
Paul Young la Deirdre i en kista. Min dotter. Din mor.
Bara så du vet, så ger jag inga pengar till monster.
Varför kan du inte ge mig pengarna?
Du är döende. Du behöver dem inte. Det gör jag.
Gråt inte, Zach. Det gör mig förbannad.
Du sa att allt det här skulle bli mitt, så när får jag det?!
"Imperium" är ett högtravande ord men det är vad jag har byggt upp.
Tyvärr...
...så kan ett imperium endast drivas med järnhand-
-och av en modig man.
Jag ville ge det till dig, Zach-
-men jag börjar tvivla på dig.
Än sen?
Tänker du inte ge mig något?
Jag har ingen användning för svaghet.
Försvinn.
Ska du döda mig?
Ska du bevisa att du är en tuff kille?
Förstår du? Det är därför jag inte kan ge dig nycklarna till kungariket.
Det är ingen stake i dig.
Vi träffade Gabrielle Solis dagen då hon flyttade till Wisteria Lane.
Vi var alla spända på att få oss en glimt av en framgångsrik New York modell.
- Hallå? - Vi fick se mer...
- Hejsan. ...än vad vi räknade med.
Jag heter Mary Alice. Det här är Susan, Lynette och Bree.
- Välkommen till grannskapet. - Jag heter Gabrielle Solis.
Skulle det passa bättre om vi tittade över en annan gång?
Nej, nej. Jag... bytte bara till rena kläder.
Jag visste inte att det var så krävande att flytta.
Älskling, vi har inte testat köket än.
Jag tror att det är dags att packa upp byxorna, älskling.
Just det.
Trevligt att träffas, mina damer.
Låt mig gissa - ni är nygifta?
Sedan fyra månader och jag har gått klädd så här i två av dem.
Han är omättlig.
- Vad gör du? - Jag vill älska med dig.
Nu? Det är rätt sent.
Vill du inte ha sex med mig? Du vill alltid ha sex med mig.
Du ville ha sex en timme efter din bråckoperation.
Jag är lite tankspridd. En bra man dog i dag.
Ta det inte personligt.
Xiao-Mei sa något konstigt till mig.
När jag sa att du var död sa hon "Snälla, döda honom inte".
Stackars barn. Vi måste fixa engelskalektioner till henne.
Vad gör du, Julie? Jag försöker sova.
- God morgon, mina tjejer. - Karl! Vad håller du på med?
Jag har planerat en liten överraskning för er två.
Luta er tillbaka och slappna av. Vi är strax framme.
Nej, nej, nej. Vänd på mitt hus och kör tillbaka.
Kaffe?
Ute till höger, tjejer.
- Min gåva till er. - Har du köpt ett hus åt oss?
Låt oss ta oss en titt. Det finns tre sovrum-
-ett kök för finsmakare, vad det nu kan vara värt.
Det finns en gäststuga på baksidan-
-som du kan använda som ateljé. Det finns en pool.
En pool? Verkligen?
- Vad är haken? - Det finns ingen. Det är ditt, Susie.
Ditt och Julies. Utan några förbehåll.
Jag kan inte gå med på det här.
Jag... jag måste ta mig ur den här krisen på egen hand.
Det är inte välgörenhet.
Jag är skyldig dig för allt jag gjort genom åren-
-för all hjärtesorg jag ålagt dig. Se det som återbetalning.
Mamma! Det finns en pool och en jacuzzi!
Ingen kan i alla fall inte köra iväg med det när du sover, inte sant?
Hej, det är Susan. Jag ville bara meddela att jag släppte in-
-elektrikern i ditt hus. Jag hoppas att du har det toppen på spat.
Hej, Bree. Det är Betty. Förlåt att jag lämnar ett meddelande-
-men polisen har bevis på att Matthew har varit delaktig-
-i mordet på Melanie Foster. Vi måste hitta dem, Bree.
Vi måste hitta dem och få tillbaka Danielle.
Släpp mig nu!
- Vad händer här? - Jag försöker att gå, men jag får inte.
Vet du att du kan bli arresterad för kidnappning-
- för att du låser in någon? - Varför måste du gå?
- Min dotter är i fara. - Har något hänt på hejarklackslägret?
Okej, det finns inget läger. Det var en liten lögn från min sida.
Jag fick veta att du hon rymt med en kille-
- och killen är en mördare. - En mördare?
Av din ton att döma kan jag säga att du inte tror mig.
Låt oss prata om det här på mitt kontor, Bree.
Jag har inte tid för terapi, din idiot. Släpp ut mig. Släpp mig.
Släpp mig!
Jag skrev in mig själv frivilligt! Du kan inte göra så här mot mig!
Kämpa inte emot, Bree.
Om något händer min dotter så svär jag att...
Vi försöker bara hjälpa dig.
Mr Young, ni måste komma upp till huset, för att skriva på viktiga handlingar.
Vadå för?
Noah Taylors testamente för direktöverföring-
-av hans kvarlåtenskap till dig på grund av hans död.
- Så allt är mitt? - Det stämmer.
Hej, pappa.
Hur gick det hos din morfar?
Jag pratade med Noah. Han kommer inte ge oss pengarna.
- Fan, Zach! - Förlåt?
- Gå tillbaka och prata med honom. - Nej, jag tror inte han kommer ändra sig.
- Toppen. Får jag träffa dig imorgon? - Nej, jag kan inte komma imorgon.
På måndag, då?
De närmaste veckorna kan jag inte. Jag ringer när jag vet.
Zach? Zach!
Finns det något jag kan göra?
Skaffa mig en ny telefon med ett annat nummer.
Fyll igen den här sjön.
Var försiktigt med de där. Det är de sista kristallglasen.
- Vad står på? - Hejsan. Vi flyttar.
Tjenare. Det är rörmokaren.
Är du här för att hjälpa Susie att flytta in i sitt nya hus?
Nya hus?
Berättade hon inte för dig? Jag köpte ett hus till min flickor.
Lät du honom köpa ett hus åt er?
Han ska inte flytta in hos oss.
Efter det där talet om att klara sig själv-
-och efter att jag erbjöd er att bo hos mig?
Du hade bara ett extrarum och det här är ett helt hus.
Ta inte illa upp, men om du inte bär något, är du bara i vägen.
Du såg att jag köpte ringen-
-och du var tvungen att göra dig av med mig.
- Köpte du en ring till mig? - Suze, låt mig sköta det här.
En man måste skydda sin familj.
- Mike, angående ringen... - Ställ ner lådan.
Tänker du slå mig?
Sluta! Vad gör ni...? Sluta, det räcker!
Släpp honom. Försvinn. Herregud.
Sluta! Det räcker. Det räcker.
- Och ringen - den var väl till mig? - Inte nu.
Hur gick det, Karl?
Får jag se.
Herregud.
Kan du sätta dig upp?
Har du tid en stund, Xiao-Mei?
Det här är antagligen fånigt, men det har stört mig.
När du sa "snälla, döda honom inte" menade du Carlos då?
Ralph är död, inte Mr Solis.
Jag vet. Det är bara det att du sa döda, inte död.
Och jag måste vara ganska arg för att döda någon-
-så min fråga är, har jag anledning att vara arg på mr Solis?
Ursäkta, jag har så mycket tvätt.
Xiao-Mei...
...varför är dina trosor trasiga?
Jag föll.
Det står här, att dr Bader undersökte Xiao-Mei förra veckan-
-och allt såg bra ut.
Ja, jag vet, det är bara det, att hon har haft ont... där nere.
Så om ni bara kunde ta en titt, så skulle det kännas så mycket bättre.
Naturligtvis.
Och doktorn... när ni ändå tittar-
-kan ni kolla om hon fortfarande är oskuld?
Ursäkta mig?
Ni behöver inte ens säga det högt. Om ni ser en mödomshinna, gör bara tummen upp.
- Vad är det här? - Jag vill bada.
Vi har redan badat. Nu är det dags att packa.
Hallå där! Vad gör du?
- För pappa hade jag fått bada. - Nu är inte pappa här-
-så jag bestämmer och jag säger nej.
Porter, vad gör du?
Kom ner därifrån direkt!
Okej, Porter, sluta.
Kom bara in, så glömmer vi alltihop.
- Pappa! - Pappa!
Hallå, killar. Gud, vad jag har saknat er.
Dig också, hjärtat.
- Var är Porter? Mår han bra? - Han bröt armen. Han röntgas nu.
Killar, ni kan väl passa er syster?
Mamma och pappa behöver prata.
Jag har inget att säga till dig. Jag ringde bara för att jag måste.
Raring, vad du än såg, så kan jag förklara det.
Jag bryr mig inte, och låt bli att ta på mig-
-bort med tassarna, tack.
Lynette, jag är inte otrogen. Jag har aldrig-
-varit det, och jag kommer aldrig att vara det.
Jag såg dig tillsammans med den där kvinnan.
Hon heter Nora. Vi träffades för 12 år sen. Jag träffade henne före dig.
Hon dansade på ett kryssningsfartyg. Det var ett engångsligg.
- Jag har inte tänkt på henne på åratal. - Varför åker du till Atlantic City-
-nästan varje helg för att hälsa på henne?
Jag har ett barn till, Lynette.
Vad?
Hon blev gravid den natten.
Nora uppfostrade barnet utan att berätta för mig. Jag fick reda på det nyligen.
Därför har jag åkt dit.
Jag är inte otrogen.
Flickan heter Kayla. Hon är elva år.
Jag vet att jag borde berättat det tidigare.
Men jag ville göra ett faderskapstest för att vara säker-
-och det är bekräftat att jag är pappan.
- Varför kontaktade hon dig inte tidigare? - Hon ville uppfostra barnet själv-
-och jag... antar att hon ändrade sig.
- Älskling, jag är så ledsen. - Det är för tidigt för sånt.
Okej.
Du har ingen aning om hur du skrämde mig.
- Jag är så ledsen. - Jag hade redan släppt dig.
Pappa! Jag fick ett blått bandage.
Hej, kompis. Det var häftigt.
Det kliar. Kan vi åka hem nu?
Ja, vi ska åka hem.
- Har de packat ditt recept än? - Nej, men de gör det just nu.
- Bra. Lägg till det här. - Ska du bleka ditt hår rågblont?
Nej, det är inte till mig. Det är till Danielle.
Hennes hårfärg ska bli som Gud avsåg.
Tror du hon låter dig att kladda in det där i sitt hår?
Jag binder fast henne om det behövs. Jag tänker också kolla efter piercings-
- när jag ändå håller på. - Du överreagerar.
Hon går bara genom en fas. Det gör tjejer i hennes ålder.
De blir också gravida och narkomaner.
Och hennes hårfärg är avstampet.
Kan ni lägga till det på vår räkning?
Jag säger bara, Bree, du måste sluta att köra med dem.
Jag vill att de ska bli ansvarsfulla vuxna.
Lita på mig, Rex, till slut, så får vi vår belöning.
Hur kan du vara så jäkla säker på dig själv?
Varför är min säkerhet dåligt?
Jag vet vad jag gör, jag har mina värderingar, och jag vet vad som är rätt.
Varför skulle jag inte hålla mig till det?
Har jag rätt, mr Williams?
Min mamma styrde mig med en fast hand, och det är jag tacksam för.
Precis, och se hur bra du blev.
Visst, du är en bra mamma, men det finns en gräns.
Du måste släppa lite på tyglarna, annars kommer du att få ångra det.
Ursäkta mig, vet du vad klockan är?
- Ja, lite över åtta. - Jag var rädd för det.
Rädd för vad då?
Jag ska bara vara fastspänd till klockan sju. Du förstår, jag är sömngångare.
De spänner fast mig för att jag inte ska gå omkring och skada mig.
- Jag tror sköterskan kommer strax. - Man kan ju hoppas.
Men om en läkare kommer först, och ser att de glömt spänna loss mig-
-tror jag de kommer att få problem.
Jag kan inte ta loss dig. Jag skulle få sparken.
Det vill jag verkligen inte ska hända.
- Vad heter du? - Alfred.
- Kallas du någonsin "Alfie"? - Nej.
Varför skulle de det?
Så, Alfred, jag undrar om du kan lossa lite på mina spännen.
De sitter fruktansvärt hårt, och jag är säker på att det inte finns några regler-
-mot att göra det lite bekvämt för mig.
- Tror du jag är dum? - Ursäkta mig?
Två sekunder efter det att jag lossat på dina spännen-
-kommer du att försöka klösa ut ögonen på mig och försöka fly.
Jag går inte på det, din lilla störda bitch.
Faktiskt så hoppas jag att de håller dig fastbunden hela månaden-
-för att jag får en kick av att se en pryd liten galning som du-
-ligga i sin egen smuts.
Fattar du?
Mår du bra?
Ja, jag är lite yr av smärtstillande, men-
-jag slog ut en bit av tanden på salladsslungaren.
Du borde ringa min vän Orson. Han är tandläkare.
- Han tar nog emot dig på en gång. - Tack.
Så...
...angående ringen du köpte...
Är det något speciellt du vill fråga?
Nej, inte så länge Karl har dig lindad kring sitt finger.
Det är löjligt. Karl har inte mig lindad runt någonting.
Du tog emot ett hus av honom och du är tokig om du tror-
- att han inte har ett dolt motiv. - Han är Karl. Han leker med mig.
Men huset blir en bra plats för min dotter att bo i.
Och när han sätter in stöten kommer han att-
-inse att det var jag som lekte med honom.
Så... den här ringen...
Jag vill inte gå vidare med det här-
-och plötsligt inse att du har känslor för någon annan.
Mike, jag har inga känslor för någon annan.
Jag kan inte prata längre för nu gör det ont i tanden.
Naturligtvis.
Okej.
Vill du inte ens veta vad jag skulle svarat?
Kan vi gå härifrån? Det här stället är äckligt. Och jag är så hungrig.
- Ja, jag vet, men vi har inga pengar. - Det är därför vi ska gå hem till mig.
Jag kan kombinationen till mammas kassaskåp.
Jag har sagt det tusentals gånger, det är alldeles för farligt.
Något du borde veta innan vi ger oss av på det här äventyret...
Jag kan vara rätt grinig när jag inte fått mat.
Du, ta det inte som en förolämpning, men har du suttit i fängelse?
Ser du det på mina tänder?
Tandläkarvård i fängelset, lätt att känna igen och fult.
Ja, jag satt inne i Kansas för några år sedan. Var du fängelsetandläkare?
Under utbildningen gjorde vi lite gratisjobb-
-på några stackars försökskaniner som satt bakom galler. Ta inte illa upp.
Jag hade en känsla av vi träffats förut, när jag såg dig på bion tidigare.
- Det tror jag inte. - Jag är rätt säker på att jag känner dig.
Kan jag varit en av dina försökskaniner?
Nej, det enda fängelset jag jobbat på var på ett i Virginia.
På diplomet står det att du tog din examen i Minnesota.
Min licens gäller i tre stater.
Gapa stort, tack.
Prata inte. Jag vill inte göra dig illa.
Carlos, du lovade att komma hem i dag.
Jag bryr mig inte om vad Tanaka vill!
Ränna omkring i huset alldeles ensam, är inte vad jag gick med på.
Nej, lägg inte på. Jag har inte skällt färdigt på dig!
Mrs Solis. Hur är det?
Så bra som när du hade det som bäst.
Vad är det som är så roligt?
Jag och min vän Justin hade slagit vad.
Vem som skulle bli av med svendomen först den här sommaren på bibelskolan.
Tror jag vann stort.
- Var det första gången för dig? - Det märktes alltså inte?
Nej, men det var lite underligt när du började rabbla Amerikanska presidenter.
Synd att du hörde det. Jag försökte bara att inte...
Ingen fara, du var bra.
Men om ämnet skulle komma upp i skolan, så var aldrig Paul Revere president.
Åh, tack.
Det var en fantastisk stund, mrs Solis.
Bra, det gläder mig, för att det kommer inte att hända igen.
Jag gjorde det bara för att jag var arg på Carlos.
- Tack vare dig, så är jag inte det längre. - Det borde du vara, han är ju aldrig här.
Han håller säkert på och vänstrar själv just nu.
- Det betvivlar jag starkt. - Hur vet du det?
För Carlos existerar inte otrohet. Det vi just gjorde kan inte Carlos göra.
För honom är inte sex bara sex. Det är tecken på intimitet.
Det är så han visar kärlek.
Istället för att prata och lyssna och vara med mig.
- Vad var den för? - Tyckte du behövde en kyss.
Eftersom det här är sista gången, får vi väl göra det bästa av den.
- Så... du litar verkligen på honom? - Fullständigt.
Som alla bra mödrar, hade Gabrielle köpt flera babyövervakare...
...som hon planerat använda för att hålla bra koll på sitt nyfödda barn.
De planerna var på väg att ändras.
Jag ska shoppa och sedan ska jag träffa min tränare-
-så jag kommer hem om tidigast tre timmar.
Jag måste kila, ha det så trevligt.
Inte senare, Penny. Mamma måste byta på dig nu, för du stinker.
- Smaka på det här. - Åh, Gud!
- Xiao-Mei, det är fantastiskt. - Du gillar?
Ja, ursäkta om jag sölar ner.
Ingen fara. "Mu shu pork" ska vara söligt.
Om ändå Gabrielle kunde laga så här god mat.
- Har du provat hennes enchiladas? - En gång, jag mådde illa.
- Mike har inte sett inbjudan än. - Det gör han och han träffar dig-
-för ett romantiskt husbilsmöte, du friar, han säger ja-
- och ni lever lyckliga i alla era dar.
Tror du verkligen att det kommer att hända?
Det är min förhoppning.
Där är han.
Vi är på gång.
- Polly? Det är ett fint namn. - Inte en chans.
- Pamela. - Jag har sagt Penny.
- Lynette... - Åtta timmars hårt jobb.
Det är inte rättvist.
Det är inte bristningarna heller, men vad ska man göra?
Jag har bara känt en enda Penny i hela mitt liv-
- och hon var en slampa. - Heter inte din faster Penny?
Jo, det är hon.
Vår dotters namn är nu officiellt. Du kan gå nu.
Du får som du vill nu, men jag får döpa nästa.
Du lovade att fyra var nog.
Minns du? Du ville ha fyra barn
Jag ville ha ett och på något märkligt sätt enades vi om fyra.
Räcker det inte nu, snälla?
- Lynette, du gör illa mig. - Jag släpper så snart du lovat.
Okej, jag lovar.
Raring, jag ville inte göra dig upprörd. Det är bara... vi har varit så lyckliga.
Sötnos, ibland när du är på jobbet och jag är ensam hemma med tre småkillar-
-så är inte jag särskilt lycklig, och nu blir jag ensam med fyra barn.
Visst, var och en är en välsignelse, men jag tror inte jag klarar fler välsignelser.
Fler välsignelser kan göra mig galen. Förstår du vad jag menar?
Ja. Tack så mycket.
- Raring, det gjorde riktigt ont. - Gjorde det ont i åtta timmar?
- Nej. - Då så.
Jag måste varit tokig när jag gick med på det här.
Raring, det kommer att kännas annorlunda när du väl träffat Kayla.
Hon är en underbar, smart liten tjej-
-och det hjälper dig att komma över din bitterhet gentemot Nora.
Jag är inte...
Jaja, nu gäller det.
Hallå där!
- Du måste vara Lynette. - Och du måste vara Nora.
- Det vore väl konstigt om vi kramades. - Troligtvis.
Var... är Kayla?
Hon följde inte med. Vi hamnade i ett jättebråk.
Jag stod bara inte ut med att se på henne-
-på den långa flygresan, så jag lämnade henne hos grannarna.
Men ni har ju mig.
Hur som helst, det går jättebra för Kayla.
Hon är så söt och intelligent.
Hon är stjärnan i sitt fotbollslag.
Jag har ett jättesött kort.
Vi hade inte behövt det, om du tagit med henne som du lovade.
Åh, förlåt mig då.
Men jag har faktiskt inte haft tid att åka iväg själv, eftersom jag tagit hand om-
-ditt barn de senaste elva åren, superpappan!
Okej, jag är ledsen.
Jag vet att det varit svårt. Du har gjort ett fantastiskt jobb.
Tack. Det tycker jag också. Ursäkten godtagen.
Jag var ändå inte säker på att jag ville ha Kayla här, om vi skulle prata affärer.
Affärer?
Jag hade hoppats vi kunde prata om underhåll för barn-
-eftersom jag har, typ, elva år att se fram emot?
Du sa aldrig att jag hade en dotter.
Mina advokater tycker jag har ett solklart fall.
Vi har inte råd med detta. Vi har fyra egna barn.
Tom miste nyss sitt jobb. Vi skulle bli ruinerade.
Är jag plötsligt skurken här, när det var han-
-som gjorde mig på smällen och övergav sitt barn?
Hur kunde han överge henne, om han inte ens visste hon fanns?
Han kommer inte undan för det. Du ska behandla mig rättvist-
-om du nu inte vill bli känd som herr "Värdelös Pappa"!
Ta det lugnt.
Ska vi bara prata högre och högre? Är det planen? Du vill bara höja rösten-
-för det är så du får som du vill, inte sant?
Du ställer till en scen, får ett raseriutbrott-
-och alla blir rädda och drar sig tillbaka. Så funkar inte jag, damen.
Jag bryr mig inte om att min make var så otroligt dum-
-och/eller full att han faktiskt hade sex med dig.
Det ska inte få förstöra mitt liv.
Pratar jag högt nog, för att du ska fatta det?
Jag ska bara betala notan.
Karl, vi har gått igenom en hel del tillsammans.
Vi kommer alltid ha ett band tack vare Julie, men-
-jag vet varför du köpte huset, och jag flyttar inte in.
- Susie, kom igen, jag... - Karl, vi ska inte bli tillsammans igen.
Aldrig nånsin. Du måste inse att det är slut nu.
Jag ska gifta mig med Mike.
Jag vill du skriver under här, för jag måste vara skild först.
- Var det Mike som friade? - Nej. Han skulle, men så träffade-
-du honom i munnen med en salladsslunga, om du minns?
Faktiskt så ska jag fråga honom i morgon kväll.
Antar det håller spänningen nere när du vet att han redan köpt dig en ring?
Nej, det gör det inte.
Det här är mycket att be om, av en man som fortfarande älskar dig, Susie.
Jag vet.
Men om du verkligen... älskar mig, låter du mig få gå.
Okej, Susie. visst kan jag det.
Du vet var du hittar mig om det inte funkar.
Var tyst.
Jag ser ingen annan utväg, än att ta av pensionspengarna.
Jag gillar inte det.
Antingen det eller ungarnas universitetspengar.
Vi ger Nora en stor check, och i utbyte, avskriver hon sig rätten-
-för tidigare underhåll. Har vi tur, accepterar hon budet.
Hur mycket pratar vi om?
Vi måste visa henne att vi menar allvar.
- 30000 dollar? - Skojar du? 30000?
Om hon går till rätten, förlorar vi och vi får betala-
-11 års barnunderhåll på ett bräde. Vi kan förlora huset.
- Vi är så körda. - Tom!
Jag försöker verkligen att vara stark just nu-
-och att du bryter ihop hjälper inte saken.
Förlåt mig.
Jag vet att vi förbrukar en stor del av våra besparingar men håller det den-
-där stolliga kvinna från vårt liv är det de bäst använda pengarna någonsin.
Vi klarar oss.
Hejsan.
Jag är förvånad att du vill ha ett samtal.
Finns inget som att vara bunden i sängen som ändrar en kvinnas sinne.
- Vad vill du prata om? - Vad som helst.
Som du sa, har jag... jag har flera problem.
Jag antog nästan det när du berättade den där vansinniga historien-
-om att din dotter rymt med en mördare.
Du genomskådade det, inte sant?
Jag arbetar professionellt, Bree. Det mänskliga sinnet är min spelplan.
Jag är glad att du har kul.
Ursäkta mig, jag menade inte att vara uppkäftig.
Men du kom hit för du hade bekymmer-
-och så vägrar du ta emot den hjälp vi kan ge dig.
Saker och ting rasade ihop därhemma och jag...
...jag behövde bara någonstans att vila.
- Jag tror det är mer än så. - Tror du?
Jag tror det har att göra med dina barn. Du vill inte prata om dem.
Varför det?
Antagligen för att jag skäms.
- Skäms? - Mina barn var mitt allt.
De var anledningen till att jag gick upp på morgonen-
- så att ha misslyckats som förälder... - Tycker du att du misslyckats?
Min son är en sociopat, och min dotter hatar mig så mycket att hon rymt hemifrån.
Jag kommer garanterat inte få utmärkelsen "Årets mamma".
Om dina barn vore här nu, vad skulle du säga till dem då?
Jag skulle be Andrew om förlåtelse för att jag gav upp honom-
-och jag skulle säga åt min dotter att inte oroa sig-
-för jag har en plan för att skydda henne.
Vad är det för plan?
Allt är klappat och klart, blommor, ljus, Elvis Costello i CD-spelaren.
- Men vem har ringen? - Det har han.
Så du ska gå ned på knä, fria, och när du är där nere-
-ska du gräva i hans ficka? Vad händer om du tar fram nyckelknippan?
Då får jag väl tvinga på den på mitt finger.
Åh, Xiao-Mei, var har du lärt dig kyssas så där?
Ursäkta, det är Pennys babymonitor.
- Den tar alltid in fel frekvens. - Nej, nej. Stäng inte av.
Kom hitåt. Mitt knä slog i instrumentbrädan.
Jag flyttar bak sätet. Bättre?
Åh, jaaaaaa.
Är du färdig med min make?
Bra.
Jag har ett litet uppdrag åt dig.
Gaby, kan vi prata om det här?! Det var du som gav mig tillåtelse, inte sant?
- Du sa, "Ha sex med någon"! - Att ha meningslöst sex, Carlos-
-inte att ligga med kvinnan som väntar ditt barn!
Så vadå?! Vi är kvitt nu! Du hade en affär och jag har haft en affär!
Jag hade en anledning. Du var aldrig hemma! Jag har varit här, Carlos.
Jag har verkligen försökt att inte vara självisk och sätta dina behov före mina.
För guds skull, titta på mig! Jag har gått med på att bli mamma för din skull!
Du har rätt att vara hur arg som helst på mig, så jag tar in på ett hotell-
-så får du lugna ner dig, men vi ska fixa det här.
Glöm hotellet, Carlos. Skaffa dig en lägenhet.
- Jag kan gå nu, också? - Nej, börja med middagen.
Vadå?!
Du går ingenstans, inte så länge du har min baby i din mage.
Sonavenhynda:-
Jag vet inte vad det betydde, men jag gillade inte tonfallet.
Kom bara ihåg vem som är chef här-
-eller annars ska jag se till att det här blir ditt livs värsta nio månader.
- Hej. - Hej. Fick du checken?
Ja, det var den jag ville prata om. Har du tid en minut?
Tom?!
Jag är inte en person som håller saker inom mig.
- Verkligen? - Så jag måste lätta mitt hjärta.
Ni fick mig verkligen att känna mig usel på restaurangen i går.
Jag ber så mycket om ursäkt.
Ni behandlade mig som någon som bara kom för pengarna-
-som att den enda anledningen jag kom hit var för att pressa er på pengar
Ärligt talat, först bjöd vi dig på paj, sen försökte du pressa oss på pengar.
Se, där kom det igen, Lynette, det elaka draget.
Allt jag vill är det bästa för mitt barn, för Toms barn.
Som mor till 80 procent av Toms barn, tror jag inte det är till deras fördel-
- om du försöker ruinera oss. - Naturligtvis inte.
Här.
Jag skrev under avsägelsen som advokaten skickade över med checken.
Och jag ber inte om något underhåll i efterskott.
Det... det är jättebra. Tack.
Förstår du nu, Lynette. Allt handlar inte om pengar.
Det handlar inte alls om pengar. Det handlar om familjen.
- För vi är en stor familj nu. - Typ.
Och det är därför jag tog alla pengar ni gav mig-
-och investerade allt i det sötaste lilla huset nere på Arden Drive.
Ar-Arden Drive vid... köpcentrat?
Typ "fem-minuter-härifrån" Arden Drive?
Det är perfekt. Jag kan lämna Kayla här när som helst-
-så hon kan leka med sina nya halvsyskon. Hon kan vara med sin pappa.
Uppriktigt, hur har du tänkt dig att leva? Hur ska du betala dina lån?
- Du har inget jobb här. - Vad har du för problem med mig?!
Jag fattar inte! Du känner mig inte.
Du vet inte vad jag kan göra. Och så hela tiden, så...
bara... bara...
Bara attackerar du. Det är fult, och du borde jobba på det.
Så här tycker jag. Jag tycker vi ska jobba på det här-
-för jag vill inte att varje jul ska bli förstörd-
-bara för att du och jag inte kommer överens.
Ja, det vore ju trist.
Jag sa ju att hon inte skulle vara hemma. Hennes bil är inte ens här.
Och du sa att kassaskåpet är där uppe?
Fan också, hon måste ha ändrat kombinationen.
Vänta här. Jag är strax tillbaka.
Du gjorde det.
Du mördade Melanie. Du la din jacka på hennes kropp.
Jag såg det, Matthew. Polisen visade mig bilderna.
Du var inte där. Du vet inte vad som hände.
Caleb skadade henne, och Melanie hotade att dra med oss alla på grund av det.
Så din lösning var att få din bror att tro han mördade flickan-
- och att få mig att tro det? - Vilket annat val hade jag?
Jag visste att du inte skulle lämna Caleb till polisen.
- Jag visste att du skulle skydda honom. - Jag skulle skyddat dig.
- Jag kunde inte riktigt räkna med det. - Matthew...
Du älskar inte mig lika mycket som du älskar Caleb.
Det har du aldrig.
Kanske. Men det är för han behövde mig mer.
Du kommer alltid hitta kärlek här i världen.
Fattar du inte? Han skulle bara få det från mig.
Jag vet att du tror det.
Det var därför jag försökte att förlåta dig.
Och vem vet? En vacker dag kanske jag gör det.
112. Vad är det som står på?
Jag vill komma till polisen.
Hon hade pengar, som jag sa.
Danielle, jag vet inte vad du planerar, men jag måste få prata med dig nu.
- Bry dig inte, mamma. Vi sticker. - Jag ringer polisen.
Kommer du ihåg Melanie Foster? Det var Matthew som mördade henne.
Jag vet att du inte vill vi ska vara tillsammans-
-men det var det sämsta jag någonsin hört.
Hans mamma berättade vad som hänt. Det är sant.
Vi sticker, Danielle.
- Mamma, flytta dig. - Nej. Jag gav upp din bror-
-och jag ska inte göra samma misstag med dig.
Vi har inte tid med det här.
Var fick du den ifrån? Vad gör du?!
Flytta på dig!
Danielle...
Jag vill att du går härifrån nu. Han är en mördare.
- Håll käft! - Sikta inte med den där på min mamma!
- Jag menar allvar. Stick. - Vad är det som fattas dig?!
- Jag ska skjuta dig! - Matthew, sluta!
Om det är vad som krävs... för att få min dotter...
- Sluta! - ...att se vem du verkligen är...
- Sluta sikta på min mamma! -I så fall, bra.
- Vad gör du?! - Gör det.
Sluta!
Det är lugnt, älskling.
Hej, det är bara jag igen.
När du fick inbjudan, tyckte jag att du gav tummen upp-
men jag antar att det var...
någon annan typ av fingergest...
Jag ber om ursäkt för alla meddelanden jag lämnat och för att ha slösat din tid.
Det här är gatan jag bodde på...
...och detta är människorna jag delade mitt liv med.
Jag träffade dem samma dag som de flyttade in.
Och jag såg vad de tog med sig...
...vackra drömmar inför framtiden.
Och tysta förhoppningar om ett bättre liv...
...inte bara för dem själva, utan även för deras barn.
Om jag kunde, skulle jag då berätta vad som väntar dem?
Skulle jag varna dem för de sorger och det svek-
-som väntar på dem?
Nej. Från där jag står nu,
ser jag nog av vägen för att förstå hur man ska resa på den.
Resan är att fortsätta framåt-
-och låta rädslan och det man ångrar, som sänker vårt tempo-
-och inte låter oss njuta av resan som tar slut alldeles för fort.
Ja, det kommer att bli oväntade krökar längs vägen-
-chockerande överraskningar som vi inte förutsåg-
-men det är ju det som är meningen... inte sant?
- Orson. - Hejsan.
Jag vill bara komma förbi och se hur det var med dig efter din flykt-
-och, de här är till dig.
Vad rart och...oväntat.
Vill du komma in?
Mer än gärna.
www.undertexter.se - förvånansvärt bra texter på nätet -